Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Дідько.
Мене звати Дойл.
Лорд Дойл.
Граю на великі гроші, ризикую всім...
азартник із парою щасливих рукавичок...
якого занесло на береги Макао.
До столиці азартних ігор усесвіту.
Місто див
на землі, урятованій від моря.
Але я більше не вірю в дива.
А за кілька днів життя, яке я знаю, скінчиться.
Прокляття.
ПРОХАННЯ НЕ ТУРБУВАТИ
Сьогодні не в нас граєте, лорде Дойле?
Не сьогодні, Каю. Я вже випатрав це казино.
Якщо я виграю ще хоч раз у «Роял», тобі платитимуть у борг.
Замов-но мені авто.
Щиро перепрошую, лорде Дойле,
але всі лімузини готелю сьогодні зайняті.
Геть усі?
Викликати вам таксі?
Та ні, сьогодні гарний вечір. Я піду пішки.
Можна позичити?
Потрібна лише одна велика перемога, Каю, і мене закидають лімузинами.
Спробуйте казино «Веселка».
Може, там дадуть кредит.
Лорде Дойле!
РАХУНОК
Накопичилося, еге ж?
Негайна оплата — найкраще рішення, лорде Дойле.
Авжеж.
Мій банкір у Лондоні негайно перекаже вам заборговану суму.
- Лорде Дойле! - Проте нині субота.
Банки в Британії зачинено. Завтра неділя, а в понеділок — вихідний.
Мій банкір повернеться на роботу у вівторок уранці.
По обіді за нашим часом. Вас улаштує?
Повну суму в 352 000,64 гонконзьких доларів
має бути сплачено до полудня у вівторок, Лорде Дойле.
Або я буду змушений повідомити поліцію.
До полудня вівторка.
У вас три дні.
У Макао я «ґвай-ло» —
привид-чужинець
у плащі-невидимці.
Тут я ледь існую.
Тут я можу бути ким хочу.
Бакара пунто-банко — найшвидша картярська гра у світі.
За одну ставку можна набути чи втратити мільйони.
Казино має всього 0,9 % переваги,
тож це король картярських ігор, здатний миттєво змінити ваше життя.
Правила прості.
Гравець із найбільшою ставкою отримує дві карти долілиць.
Перемагає рука з найвищим значенням.
Від двох до дев'яти — очки за номіналом.
Десятки й карти двору не рахуються.
Найбільша кількість очок — дев'ять.
Переможні дев'ять!
Усе гравцю.
Вітаємо у «Веселці». Келих шампанського, сер?
Я не хочу якесь дешеве шампанське. Принесіть «Кристал».
Добре розмовляєте китайською.
І курю китайські цигарки. Такі, що вбивають.
Мене звати Дао Мін.
Справді? Лорд Дойл.
Честь познайомитися, лорде Дойле.
Грали раніше в бакару?
Раз чи два. Переважно в Монте-Карло.
Хто ця стара?
- Це Бабця. - Бабця?
Не називаємо її ім'я. Вона непереможна.
Її чоловік гуляє, а вона спускає його гроші.
- Вигідний для нас союз. - Непереможна?
Кажуть, вона бачить духів.
Сподіваюся, не підказують, у кого які карти.
Переможні дев'ять.
Смерть гільйотиною. Оце я розумію.
Ніде у світі такого немає.
Ґвай-ло сів у калюжу.
Утілення невдачі.
Я підзабув кантонську. Що вона каже?
Бабця вітає вас.
- Та я однією лівою йому яйця розчавлю. - Я певна, у лорда товстий гаманець.
Рукавички мільйонера.
Щоб здолати Бабцю, потрібні мільярди. І доларів, а не центів.
- Не вічно же щаститиме. - Допоки духи з нею.
Та пішли ті духи.
На боці Бабці лише гаманець її чоловіка. Двадцять тисяч.
- Тридцять. - Тридцять п'ять.
П'ятдесят.
Вам дати кредит?
Кредит?
Двадцять тисяч доларів під 15 % плюс комісія.
П'ятдесят під десять.
Двадцять п'ять під 12.
По руках.
Якого біса? Ти позичиш йому гроші?
Глянь на його пику. Він лузер.
Що вона каже?
Каже, що ви кепсько граєте.
Ось і ще одна причина взяти цей кредит.
До біса кредит! Ти лихварка.
- Ця угода тебе вб'є! - Я сама розберуся.
- Щось не так? - Ні.
Рахунок за випивку. Оплатіть, і ми оформимо вам кредит.
Авжеж.
Він збирається втекти.
Власне, може, замовите ще одну пляшку,
а я повернуся з убиральні й здеру з неї шкіру живцем?
Зачекаєте?
Авжеж.
Дякую.
Не роби цього. Цей виродок не повернеться.
Тупа ти кобила.
Це загублена душа.
От чорт.
Сьогодні перший день Фестивалю голодних привидів.
Мешканці з усього міста приносять пожертви, щоб спалити їх для померлих,
ушановуючи й заспокоюючи неспокійних духів.
Дякую.
Нащо ви позичили йому гроші?
- Дао Мін. - Мені прикро.
Мій чоловік помер через вас!
Стривайте. Агов!
- Поверніть мого чоловіка! - Дао Мін!
Ви вбили мого чоловіка!
Дао Мін!
Таксі!
Дао Мін!
Куди ви?
- Ви винні мені 300 доларів за шампанське. - При собі не маю, вибачте.
Дякую.
Чекайте. Я хочу загладити провину.
Як щодо вечері й танцю?
І ми могли б домовитися.
Я ненавиджу гравців.
Я стою на статистичному роздоріжжі.
Може, і далі програватиму,
але ймовірність каже, що маю почати вигравати.
Імовірність вас не врятує.
Ну хіба не все наше життя таке? Статистична неймовірність.
Життя — це таємничий дар.
Слухайте, я вліз у цю яму.
З правильною підтримкою я можу вибратися.
Послухайте.
Мені не щастить. Я звертався до звичних кредиторів,
але про це швидко розходяться чутки. Я опинився в скруті.
Дякую.
Він був вашим клієнтом?
Той, хто стрибнув?
Ви не винні.
Якщо чоловік хоче скинутися з будівлі, це його прерогатива.
Я б сказав, постійне рішення тимчасової проблеми.
Я подумала, що ви дуже поважна людина,
коли вперше побачила вас у казино в жовтих рукавичках.
Я ще не бачила, щоб у казино носили рукавички.
Пошиті на Севіл-Ров.
Це мої щасливі рукавички.
Але вам не щастить.
У мене є пропозиція.
- Пропоную взаємовигідну... - Мене не цікавить.
- Хоч вислухайте мене. - Ні.
- Я дам половину... - Ні. Більше ніяких кредитів.
Ні вам, ні будь-кому іншому. Я здалася.
У чому саме?
У житті?
Повірте, я і сам поглядав на білий прапорець.
І не раз.
Припускаю,
він був боржником, тобто й ви боржниця.
Ви не питали, але з будь-якої скрутної ситуації
є кращі виходи, ніж самогубство.
Позичити гроші ще одному залежному?
Не вдавайте велике цабе.
Як брокерка в дорогому казино ви мали б чисту комісію.
Проте заробляєте на сумнівних кредитах і незаконних ставках.
Якщо хочете, я піду. А ви вбивайтеся.
Але не прикидайтеся кращою за мене.
Може, я і ґвай-ло, але в мене є душа.
І, як я бачу, вона загублена так само, як ваша.
Дарма я дала йому кредит.
Я мала відмовити, але я цього не зробила.
Як його звали?
Я знала багатьох таких, ви всі однакові.
Я не такий.
Що відрізняє тебе, крім того, що ти лорд?
Мої щасливі рукавички.
Пошиті на Севіл-Ров?
Так.
Фестиваль голодних привидів.
За тиждень буде День духів.
Саме тоді люди спалюють жертви для мертвих.
Я мушу йти.
І ти теж.
Куди ж?
Не йди за мною.
Я сподівався,
ти трохи затримаєшся.
Я от-от зірву куш.
І тоді я виплачу не лише свої борги.
Я виплачу й твої.
Справді.
Не вішай носа.
Це все тимчасово.
А щойно удача усміхнеться,
я не забуду тебе.
Даю слово.
А лорд не відступає від свого слова.
Мої шанси вичерпалися.
Роби так іще.
Докласти всіх зусиль.
Лорд не відступає від свого слова.
Вітаю.
- Добридень. - Лорд Дойл.
Даруйте?
Можна просто Фредді.
О, дякую.
Уперше в Макао?
- Даруйте? - Ваша перша подорож до Макао?
Так.
- А у вас? - Ні, я частенько тут буваю.
Звучить захопливо.
Не хочу бути нав'язливим, та буду вдячний, якщо видалите те фото.
- Що? - Те фото, що ви зробили в ліфті.
- Селфі? - Так. Зі мною в кадрі.
Ой, я і подумати не могла.
Ви пробачте. Просто моя конфіденційність дуже
важлива для мене.
А чому?
Чому?
Ви ж не втікач?
Ні. Просто... Це не якась там таємниця.
Кожен справжній великий гравець цінує конфіденційність.
- Конфіденційність — наш кодекс. - Он як?
- Так і є. - Ага.
Тому що, власне, ви виглядаєте — ну, якби мене спитали —
трохи помпезно як для того, хто ховається.
- Не почув вашого імені. - Бетті.
- А прізвище? - Грейсон.
Гаразд, Бетті Грейсон.
Хто ви? Чого ви хочете?
- Ви добре знаєте. - Грошей?
- Справедливості. - Справедливості?
Ну гаразд.
Позичте 500 доларів — буде вам справедливість.
Лорде Дойле, а ви з родзинкою.
Хочете моє фото? То така моя умова.
- Умова? - Так. Чому ні?
Ви облажалися. Я спіймав на гарячому. Ви хотіли втекти.
А тепер нервуєте. Тягнете час,
удаючи самотню англійську туристку на пакетній поїздці.
Сподіваєтеся ще раз сфоткати,
щоб відправити моє фото в ту дешеву детективну конторку,
яка заслала вас сюди робити те, заради чого ви, чорт забирай, приїхали.
Імовірно, погрожувати мені.
Але фотографувати в казино заборонено.
Тож більше фото не буде, якщо не заплатите.
Тож ну ж бо, Бетті Не задавайтеся. Зелень уперед.
Я хочу 500 доларів. Негайно.
Що, гаманець порожній, так,
містере Райлі?
Агов!
Перепрошую.
- Чорт! - Райлі!
Я перемагала вправніших за вас у цій грі.
Віддайте мою сумочку.
- Де в біса мій телефон? - Спершу 500.
- Віддайте телефон. - Спершу гроші, потім фото.
Дякую.
А мій телефон?
У нас була домовленість.
Моє фото дорожче п'яти сотень. А тепер розслабтеся
й помилуйтеся тим, як я перетворю їх на 10 000.
Дивіться й учиться, Бетті.
- Це за те, щоб ви дали мені спокій. - Ні, ми домовилися.
Я пропоную еквівалент 10 000 доларів США. Беріть.
Я не можу.
Звісно, можете.
Ви не можете не взяти. Це...
Це ж зимовий садок. Відпочинок на Карибах.
Нова кухня. Пристойний одяг.
Ви й не збиралися повертати телефон, так?
Хіба це не краще?
Не всі такі, як ви.
Стривайте!
Чорт забирай.
Чекайте. Слухайте, я зробив кілька помилок у минулому.
А хто не робив? Але річ у тім, що я намагаюся почати все з нуля.
Що б ви про мене не думали, я не злочинець.
Ви вкрали значну суму грошей в нашої клієнтки.
І те, що у вас проблеми з азартними іграми, не виправдовує вас.
У мене немає проблем з азартними іграми. Ясно?
Слухайте, як щодо вечері й танцю?
Еге ж? Може, ми могли б домовитися.
Даруйте?
Я запрошую вас на танець, Бетті.
Та як ви смієте!
- Та поживіть хоч трохи! - Та пішли ви.
Хоч візьміть 500, які я вам винен.
Залиште собі. Можете спустити в наступній грі в бакару.
Кляті азартні гравці.
Чорт.
Запал скінчився?
Запал, може, і скінчився, але яйця в мене досі є.
Ага. Це ненадовго.
У Бабці знову дев'ять очок.
Не такий ви вже й щасливчик, еге?
Ну, мені вже...
Уже пора додому.
Дао Мін!
Де ти була? Де ти...
У гравця чотири.
У банкіра вісім.
Ґвай-ло програє все.
Містере Райлі?
Отже, як ви зрозуміли,
«Стрік і Ґарленд» — це Британська компанія з управління капіталом.
Не бажаючи залишати справу поліції,
вони найняли мою фірму, «Розслідування Гантсворт»,
щоб розшукати містера Райлі у зв'язку з крадіжкою 957 000 фунтів стерлінгів
з клієнтського рахунку у Великій Британії.
- Синтія. - Блайт.
Бетті звучало краще.
Слід обірвався в Манілі.
Справді? Це...
Це цікаво.
Годі вже ігор, містере Райлі.
Це прийшло щойно.
- Що це? - Ви чудово знаєте, що це таке.
Копія свіжого свідоцтва про смерть.
І вам це відомо, бо воно ваше, нібито ваше.
Його придбали у філіппінського чиновника в Манілі кілька тижнів тому за готівку.
Ясно. Отже, я виглядаю як цей
померлий чоловік. Містер...
- Райлі. - Райлі.
Мені надали повноваження запропонувати вам угоду.
Або ви повернете вкрадені гроші
на рахунок «Стрік і Ґарленд» протягом 24 годин,
або я депортую вас до Англії для пред'явлення звинувачень.
Депортуєте?
У мене є фото.
Після перевірки даних
Лондон передасть вашу справу поліції.
Якщо не співпрацюватимете.
У вас 24 години, містере Райлі.
Подобається ця робота?
Уся ця тяжка праця, а на виході —
лише дешеве взуття й мізерна державна пенсія.
Кепське життя, хіба ні?
Ви вкрали ці гроші в безпорадної старої жінки.
Ні, у смердючої багатої старої егоїстки...
Яка довірила вам керувати її портфелем.
Якщо дозволите мені так сказати, містере Райлі,
я бачу перед собою злочинця до останньої волосинки.
І що гірше, чоловіка, чиє дитяче самолюбство позбавило його шляху назад.
- Ви справді бачите саме це? - Оця епопея про лорда Дойла?
Це жалюгідно.
Кепсько й непрофесійно.
Дойл?
Це навіть не шикарне ім'я.
Ви навіть із цим не впоралися.
Маєте час до завтра, до обіду.
Дао Мін?
Дао Мін!
Допоможи мені.
ОСТРІВ ЛАММА
Ліппете!
- Агов, сер! - Пропустіть мене!
- Ліппете! - Сер!
Ліппете! Не чіпайте мене!
- Агов, сер! - Пустіть!
Випий. Ти влаштовуєш сцену.
Я маю тікати з Макао.
За три години відправляється човен до Гонконгу.
На чарку завжди є час.
Ти винен вісім тисяч. Сперечатися ніколи. Плати.
- Що сталося? - Негайно!
Ну гаразд.
Випий.
- Лише дві. - Це все, що в мене є.
- Як ти платиш за дівчат? - Вони в кредит.
Йой, та заспокойся. Я пригощу тебе випивкою.
Мені треба все.
Та годі тобі. Як щодо вечері й танцю? І ми могли б домовитися.
Це моя фраза, покидьку! Не грай зі мною!
Йой, та розслабся. Ти маєш жахливий вигляд.
Тобі поліпшає після смачної їжі й кількох келихів пристойного «Доро».
Я заплачу.
Ну ж бо. На коня.
Пригощаю.
Що це з тобою?
Ти ж не захворів?
Ти заслабкий для цієї гри, Райлі.
Ти недооцінив жорстокість англійських вищих класів.
Покоління вбивств і інтриг за нашими величними будинками.
І дуже дорога державна школа
зміцнює гени, навчаючи нас бути абсолютними покидьками.
Що ти сказав?
Даруй?
Райлі. Ти назвав мене Райлі.
Звідки знаєш моє ім'я?
То це ти.
Це ти видав мене агенції «Гантсворт»?
Ти, чортяка, мене здав.
Так, на жаль, довелося її вгамувати.
Тобі заплатили? Вона пропонувала гроші?
Амністію.
Маю і власні сліди замести, старий.
Дякуй, що я сам тебе не шантажую.
Є така китайська фраза.
Відмерле почуття сорому.
У мене відмерле почуття сорому.
Спробуй і ти своє вбий.
Хоча я не певен, що це твоє.
В глибині душі ти лише хороший, робітничий ірландський хлопець,
який заліз не у свою лігу.
Що ж ти робитимеш?
Не знаю.
Хоча б не роби нічого необдуманого.
Ми всі про це думали.
Самогубство.
Навіть я, віриш чи ні.
Ти чув про гравця, який прокидається в потойбічному світі,
приходить до тями в розкішному казино,
шампанське на льоду, скрізь дівчата,
виграє кожну роздачу, одну за одною. Він нездоланний.
Зрештою він каже до гравця поруч:
«Я не думав, що потраплю в Рай.
Я думав, мені судилося інше місце».
А гравець поруч відповідає:
«Це і є інше місце».
Ой, вище носа.
Перемога доведе тебе до скону швидше, ніж поразка.
Ох, ти мене обчистив, давній друже.
Боюся, вечеря твоїм коштом.
Наступна зупинка — гавань Гонконгу. Остання зупинка.
Просимо всіх пасажирів покинути судно.
ГОТЕЛЬ «РОЯЛЬ»
- Даруйте, можна ще один «бакс фіз»? - Звісно.
Дякую.
Принести рахунок, сер?
Ікру й млинці, будь ласка.
Авжеж, сер.
Чорт.
А котра зараз година?
Полудень, сер.
Бажаєте розрахуватися, сер?
Ще ні.
Я б хотів
мартіні з горілкою. Трошки лимонної цедри й краплю Ангостури.
Краплинку.
Сер, доведеться розрахуватися, перш ніж замовляти ще один напій.
Справді?
Так, сер.
Може, принесіть мені горілку, а тоді я розрахуюся?
- На жаль, це неможливо, сер. - Чому ж?
Мені дуже шкода, сер.
Зрозуміло.
- Усе гаразд, сер? - Приймаєте картки?
Так.
ОСТРІВ ЛАММА
Привіт.
Скажи, що це ти.
Я думав...
Я думав, що більше тебе не побачу.
Хіба лорди так чинять?
Буває, якщо це лорд, який забув гаманець.
Або не любить платити за такі дрібниці, як рахунок.
- Мабуть, я залишив гроші в Макао. - Оце безглуздо.
- Зі мною так буває. - Справді?
Так, я забудькуватий.
- Є такий грішок. - Зрозуміло.
Що ти тут робиш? Оце так випадковість, еге ж?
Це не випадковість.
Ти палаєш.
А що ти скажеш, якщо я
скажу тобі,
що в мене зараз серцевий напад?
Привіт.
Як я тут опинився?
Я тебе забрала з лікарні швидкої. Ти спав два дні.
Господи.
Який зараз день?
Четвер.
Чорт, мені треба йти.
Куди?
Маю їхати в Макао. Я спізнився на два дні. Якщо не заплачу, мене заарештують.
Якщо вернешся зараз, то помреш.
Як це «помру»?
Азартні ігри ледь не вбили тебе. Я казала. Та ти не слухав.
Ну я ж іще живий, еге ж?
Якщо продовжиш, то ненадовго.
Може, маєш сухий мартіні?
Це спадкове.
Ти про що?
Звичка до азартних ігор, про яку ти казала.
Це й алкоголізм. Я успадкував їх від багатьох чоловіків у моїй родині.
А жовті рукавички теж дісталися в спадок від предків?
Я помітила, що вони з Китаю, а не із Севіл-Ров.
Що це таке?
Це твій номер?
Це перевірка.
Яка ще перевірка?
Побачиш.
Ну ж бо, стрибай!
Зіграймо в гру.
По одному запитанню кожному.
І ми маємо сказати правду.
Правду?
Від чого ти тікаєш?
Я вкрав купу грошей у багатої старої.
І
це правда, від якої я тікаю.
Я не просто залежний. Я брехун і злодій.
Шахрай.
Я вперше зізнаюся в цьому.
Я дуже хочу хоча б раз...
хоча б раз
позбутися сорому.
Добре.
Моя черга.
Чому ти мені допомагаєш?
Бо ми з тобою
однакові.
У селі, звідки я родом,
дівчат вважали поганою прикметою.
Тому щойно я підросла,
я вкрала гроші в батьків,
щоб втекти й жити краще.
А через тиждень мій батько помер від розбитого серця.
Я працювала й працювала,
і щодня
я відкладала трохи грошей.
Я думала, що якщо заощаджу достатньо, щоб назавжди змінити життя моєї матері,
вона мені пробачить.
Але вона відправила їх назад.
Ти чув про буддистське пекло?
Нарака.
Царство голодних привидів
для людей, одержимих жадібністю.
У них величезні роти й тонкі шиї.
І скільки б вони не їли чи не пили,
вони все ніяк не наситяться.
Думаєш, ми туди потрапимо?
Для тебе ще не все втрачено.
Щоб змінити таку людину, як я, має статися диво.
Дао Мін?
Добре.
Переможні дев'ять очок.
- Дякую. - Бувай.
Лорде Дойле.
- Так. - Ви запізнилися, лорде Дойле.
- Я щиро перепрошую. - На чотири дні.
Мене затримав друг.
Мушу вас повідомити, що...
Тут усе. Це 353 000 гонконзьких доларів. Здачу залиште собі.
Прошу, порахуйте.
Пляшку шампанського мені.
Перепрошую за непорозуміння.
Хай це буде «Дом Періньйон». 1990-го.
Ненавиджу кляте шампанське.
Для тебе ще не все втрачено.
Ви усвідомлюєте статистичну неймовірність випадіння дев'яти очок сім разів поспіль?
Шанси випасти орлу після п'яти орлів поспіль усе одно 50 на 50.
Сім разів по дев'ять очок — це нечувано.
Ну, фортуна на моєму боці.
Річ не у фортуні.
І, на жаль, у нас є докази, лорде Дойле.
То я шахрай?
Один із моїх колег переглянув відео спостереження
й заприсягнувся, що бачив постать позаду вас.
Постать?
Він заприсягнувся. І багато його колег йому вірять.
Що ви в дідька мелете?
Головний офіс каже, що за вами ходить привид.
Що...
- Що? - У нас таке не вперше.
Я прошу вас більше не грати в казино.
Я хочу переглянути запис.
- Боюся, це неможливо. - Це ви заговорили про привидів.
Мої товариші забобонні, і мій персонал теж.
Вибачте, але по-іншому не буде.
Позиція моєї організації чітка.
Вам більше тут не раді.
Тоді я звернуся за послугами в інше місце.
Чи будь-де в Макао.
Даруйте?
Усі казино в Макао отримали ваше ім'я і фотографію
з указівкою повідомляти поліцію.
Якщо перетнете межу, вас заарештують.
Ми обоє знаємо, у чому річ.
Ви позбуваєтеся переможця.
Хочеш зіграти, ґвай-ло?
Відчуття сорому відмерло, Райлі?
Для тебе ще не все втрачено.
Альфреде, мені потрібна ще одна гра.
Я пропоную понад вісім мільйонів гонконзьких доларів за одну гру в бакару.
І не кажіть, що відмовитеся.
Якщо я програю, це доведе, що привида немає.
Якщо я переможу, я покину Макао назавжди.
Так чи інакше, ви в плюсі.
Дозвольте мені зіграти.
До останнього.
Райлі!
Що ви в біса замислили?
Ви мали переказати гроші чотири дні тому.
- Слухайте, Синтіє... - Не «Синтійкайте».
Ваша переможна серія у всіх соцмережах. Я зробила все, що могла. Викликаю поліцію.
Я маю три чверті мого боргу.
І я крав не лише в старої.
Якщо викличете поліцію зараз, ви не отримаєте те, що вам треба.
Гаразд, просто
дозвольте зіграти ще один раз.
Тоді я зможу заплатити вам. І всім іншим теж.
Гаразд?
Я заприсягнувся повернути всі борги, а лорд не відступає від свого слова.
Схаменіться. Віддавайте все, що маєте...
Синтіє, послухайте мене.
Ми обоє виросли на сірих і дощових островах,
у будиночках, де ніде розвернутися.
Ми
на життя наїлися грудкуватого пюре
й ми обоє прожили свою частку нудних днів у передмісті.
Ми пішли зовсім різними стежками, так.
Але ці різні стежки привели нас до цієї миті.
Про що це ви?
У нас є змога
змінити долі одне одного.
Ви що, п'яні?
Зараз я виграю за одну гру більше,
ніж будь-хто на планеті коли-небудь вигравав.
Що ви вирішите робити із цими грошима,
часткою «Стрік і Ґарленд» — це вже ваш вибір.
Але я б негайно поїхав до Маніли
й інсценував смерть за ціну дешевого готельного номера.
І, трясця, здійснив би усі найсміливіші мрії.
Ви погана людина, містере Райлі.
- Побачимося в бальній залі. - Перепрошую?
Я запрошую вас на танець,
Бетті.
- Ваш «Кристал», сер. - Дякую.
Сигару, лорде Дойле?
Лорде Дойле, один джентльмен хоче зіграти проти вас.
Його звати принц Лоренцо де Фіренце.
Він прилетів із Монте-Карло. Ви погодитеся?
Лорде Дойле.
Ваша високосте.
Кажуть, вам щастить.
Кожному колись щастить.
А цей чоловік мудрий.
А достатньо щастить, щоб поставити все на одну роздачу?
Меншого я і не очікував.
Тоді я зрівнюю вашу ставку.
Два й дев'ять.
За десяток.
Більше ніж десять очок — відіймаємо десять. У Дойла одне,
що дає право взяти ще одну карту.
У принца Лоренцо де Фіренце сім.
Вісім.
І загалом дев'ять.
Лорд Дойл перемагає.
Можу запитати про плани на ці гроші?
Я погашу свої борги.
Ви вірите в дива?
Тепер вірю.
Там 957 000 фунтів стерлінгів у гонконзьких доларах
за сьогоднішнім курсом о 10:00 ранку.
У чому ж підступ?
Його немає.
Не розводьте мене, Райлі.
Зрозуміли мене?
Що б ви не задумали — шахрайство, аферу, якесь задурювання —
не розводьте мене.
Там іще 50 штук зверху для вас. Це не хабар.
Це подарунок.
Потіште себе.
Райлі?
Так?
Як щодо танцю?
Ви це зробили, лорде Дойле.
Дякую, Каю. Я ж казав, потрібна одна велика перемога.
Я завжди вірив у вас, сер. Ваш лімузин готовий.
Дякую.
Куди, лорде Дойле?
У «Веселку», будь ласка.
Я ненавиджу кляті сигари.
Я чекала на вас, мілорде.
Я знала, що ви не втримаєтеся від останньої гри.
- Я прийшов не грати. - Дурниці. Це ж казино.
А як щодо ставки на стороні?
Шоста бонусна.
Ви ж несерйозно.
Ще і як серйозно.
Але ж вірогідність 100 до одного. Якщо я виграю, вам доведеться...
Ви програєте мені...
У мене дуже товстий гаманець.
Зайшли з п'ятьма портфелями, а підете з 500.
Сідайте.
Принесіть йому холодного шампанського й хорошу сигару.
Я зав'язав з іграми.
Маячня.
Назавжди.
Навіщо ж ви тут, якщо не грати?
Я прийшов до Дао Мін.
Дао Мін? Вона тут більше не працює.
Підкажете, де її знайти?
Не знайдете.
Вона померла.
Вона що?
Утопилася.
Утопилася?
У першу ж ніч Голодних привидів. Біля храму.
Ні, вона не могла.
Це неможливо. Ми були разом. Я просидів із нею до ранку.
Мені прикро. Але це правда.
Усі її речі відправили назад у Китай.
Навіть на кремацію не вистачило.
Агов.
Я бачив її. Я був...
Я був із нею. Я був...
Я був із нею.
Як щодо ставки на стороні?
Усе на одну роздачу?
Ні.
Ці гроші для неї.
Дао Мін!
ОСТРІВ ЛАММА
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ ЛОУРЕНСА ОСБОРНА
БАЛАДА ПРО ДРІБНОГО ГРАВЦЯ
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька